V Táboře dne 30. 11. 2001

Vážení přátelé,

v návaznosti na seminář nevládních organizací ke „Kodexu práva životního prostředí“, který proběhl 30. 10. na Zeleném kruhu, se na vás obracím se žádostí o spolupráci při zpracovávání připomínek  k tématickému okruhu „Environmentální plánování“.  

V rámci sjednocování struktury výstupů z jednotlivých pracovních skupin předkládám návrh základní struktury písemného zpracování oblasti „Environmentální plánování“ takřka totožný se strukturou výstupu např. pracovní skupiny „Účast veřejnosti“: 

1) velmi stručný popis současného stavu (případné srovnání se zahraniční právní úpravou)
2) praxe z hlediska činnosti nevládních organizací, problémy a  slabiny současné právní úpravy, 
3) základní otázka – má vůbec smysl vytvářet zvláštní soustavu environmentálních plánů?
4) napojení environmentálního plánování na ostatní plánovací činnost (zejm. územní plánování),
5) účast veřejnosti při environmentálním plánování (provázanost s pracovní skupinou Účast veřejnosti),
6) základní principy environmentálního plánování tak, jak by si ho představovali nevládní organizace
7) připomínky k příslušné kapitole návrhu Kodexu (k prosincové verzi)

Samozřejmě se nejedná o uzavřenou záležitost, pokud bude mít někdo zájem promýšlet další problémové okruhy ve vztahu k environmentálnímu plánování, lze strukturu upravit (rozšířit). 

K jednotlivým bodům:

Ad 1)
Stručný výčet všech plánovacích procesů, které provádí  veřejná správa a které mají souvislost s ochranou životního prostředí. Nejde o to dublovat „Analýzu“, která byla pro autory návrhu věcného záměru kodexu podkladem, jde spíše o její stručné doplnění. Analýza se totiž zabývá v podstatě jen územním plánováním, přičemž ze samotného textu návrhu věcného záměru je patrno, že jeho ambice jsou větší:

a) Vrcholným a zastřešujícím institutem enviromentálního plánování má být Státní politika životního prostředí. Kodex by tak právně ukotvil institut, který zde už několik let fakticky existuje.

b) Dále návrh zákona podřizuje jednotnému systému environmentálního plánování ty plánovací činnosti, které jsou již v současné době (nebo v nejbližší době budou) upraveny jednotlivými složkovými předpisy ochrany životního prostředí. Jedná se zejména o plány povodí, lesní hospodářské plány, plány péče o chráněná území, plány odpadového hospodářství, nebo plány ke snižování emisí. Jistou formou environmentálního plánu tohoto typu je podle mého názoru i územní systém ekologické stability.

c) Zcela nově návrh zákona upravuje institut environmentálních plánů obcí a krajů, které mají být pořizovány v přenesené působnosti. Souvislost s nějakým obdobným, v současné době používaným  institutem, který by byl alespoň vzdáleně příbuzný této kategorii environmentálních plánů. lze snad vidět v programech rozvoje obcí a krajů (ačkoliv ty se pořizují v samostatné působnosti a jsou zpravidla komplexní – nezabývají se jen problematikou životního prostředí).

Ad 2) 
Půjde zřejmě o nejrozsáhlejší kapitolu, neboť právě zde bude možno shrnout zkušenosti nevládních organizací nejen z procesu pořizování územních plánů, ale právě i z participace na přípravě Státní politiky životního prostředí, lesních hospodářských plánů, plánů povodí, ÚSESů a dalších plánovacích dokumentů, které se zpracovávají v rámci resortu životního prostředí.

Protože environmentální plánování je napojeno na další plánovací procesy, bude cenné shromáždit zkušenosti i z účasti na přípravě odvětvových (resortních) politik a koncepcí schvalovaných vládou, ale i z účasti na přípravě programů rozvoje obcí a krajů. 

V této kapitole by podle mého názoru bylo vhodné pojednat právě i o zkušenostech ze strategického posuzování vlivů koncepcí a politik na životní prostředí (propojení s pracovní skupinou „Posuzování vlivů na životní prostředí“), neboť často právě prostřednictvím účasti v SEA získaly nevládní organizace zkušenosti s přípravou odvětvových koncepcí a politik.

Uvítám jakékoliv zkušenosti, vztahující se k výše uvedeným problémovým oblastem, ať už konkrétní kauzy, nebo nějaké systémové poznatky.

Ad 3)
Myslím, že základní otázkou, kterou by si měli účastníci této pracovní skupiny vyřešit je to, zda je vůbec účelné vytvářet zvláštní systém environmentálního plánování. Tato otázka má několik podotázek:
a, má smysl upravovat vytváření Státní politiky životního prostředí zákonem? Čemu to prospěje?
b, Má smysl nějak sjednocovat pořizování jednotlivých plánovacích dokumentů, vytvářených na základě složkových zákonů v resortu životního prostředí (plány povodí, lesní hospodářské plány, plány péče o chráněná území, plány odpadového hospodářství, nebo do budoucna plány ke snižování emisí)? Mají tyto dokumenty vůbec nějakého společného jmenovatele?
c, Má smysl vytvářet zcela nové instituty jako je environmentální plán obce a kraje?  Nepůjde jen o další nárůst byrokracie? Nebylo by efektivnější zaměřit se na „ozelenění“ stávajících plánovacích činností?

Ad 4)
Druhou klíčovou otázkou je vztah jednotlivých environmentálních plánů k další plánovacím činnostem, jejich závaznost a časová souslednost. 
Environmentální plány mají zcela určitě vztah zejména k těmto plánovacím činnostem:
- územní plánování,
- odvětvové (resortní) politiky (surovinová, dopravní atd.),
- programy rozvoje obcí a krajů,
- návrh věcného záměru kodexu dále mluví (bez bližší specifikace o co jde) o vztahu ke strategickému a regionálnímu plánování.

Ad 5)
Účast veřejnosti v environmentálním plánování a v navazujících plánovacích činnostech. Je nutno zkoordinovat s pracovní skupinou „Účast veřejnosti“, do jaké míry se tímto tématem zabývat.

Ad 6)
Na základě shora nastíněných úvah a rozborů bychom si měli stanovit hlavní zásady plánovacích činností v těch bodech směru, kde to považují nevládní organizace za zásadní. Měli bychom si stanovit, co ze současné právní úpravy zachovat a co je nutno změnit.

Ad 7)
Závěrečná kapitola by pak obsahovala  připomínky k příslušné kapitole návrhu Kodexu v jeho aktuální verzi.

Navrhuji, aby postup práce v této pracovní skupině probíhal takto:
1) nejdříve bychom se pokusili nashromáždit co možná nejvíce praktických zkušeností, uvedených výše pod bodem Ad 2). Zkušenosti bychom velmi ocenili i od lidí a organizací, které dále nebudou mít  zájem na další, pravidelné práci ve skupině,
2) ti z vás, kteří budou mít zájem na plném zapojení do práce pracovní skupiny, by se na základě shromážděných zkušeností a vlastních názorů pokusili najít odpověď na problematické okruhy uvedené výše pod body Ad 3, 4, 5,
3) Z těchto závěrů bychom se pokusili definovat „nejlepší myslitelné postupy“ environmentálního plánování, jek je uvedeno výše pod bodem Ad 6.

V této chvíli bych vás chtěl poprosit, abyste se zamysleli a poslali do konference své zkušenosti s environmentálním plánováním. Zároveň prosím napište, zda máte či nemáte zájem o soustavnou práci v pracovní skupině. Půjde samozřejmě o otevřenou záležitost, lidí v pracovní skupině bude přibývat (nebo ubývat) a všechny její výstupy budou uveřejňovány na konferenci a na stránkách www.

Své náměty a připomínky posílejte prosím do konference kodex-l@ecn.cz a do kolonky subject uveďte klíčové slovo PLANOVANI. Prosí o vaše odpovědi do 15. prosince t.r.

Na závěr připojuji dvě organizační poznámky Pavla Černého zejména pro ty z vás, kteří se neúčastnili semináře na Zeleném kruhu: 

„Zaprvé, smyslem práce na připomínkování Kodexu není jen vytvoření materiálu pro zpracovatele „Kodexu“, ale také zformulování co nejširšího konsensu nevládních organizací o hodnocení  současné právní úpravy v několika významných oblastech a o žádoucí úpravě budoucí. Nepůjde přitom jen o teorii, ale o vytvoření materiálu v nejbližší době využitelného v rámci připomínkování připravovaných právních předpisů (novely zákonů 114/1992 Sb. a 17/1992 Sb., nový stavební zákon)

Zadruhé, práce na vypracování připomínek, případně  aktivní účast v pracovních skupinách, bude placena z prostředků nadace One Europe Foundation. Konkrétní výše odměny bude závislá na množství a významnosti práce; bližší  podmínky budou dohodnuty v rámci následných legislativních schůzek na Zeleném kruhu, případně na této emailové konferenci.“

Těším se na spolupráci.

					Pavel Doucha, Ekologický právní servis.